Han slåss/sparkar/biter/river när han blir riktigt arg och inte får som han vill, men även ibland när han är på bra humör...han är även medvetet hårdhänt mot sin lillasyster och vet mycket väl att hon får ont. Kan inte lämna dem ensamma en sekund. Han äter även som en liten mus, vi gör inget annat än tjatar om att han ska äta...Ibland orkar vi inte så då tar vi bort maten, men då vet vi att det sen blir ännu värre eftersom han blir extra grinig av att han är hungrig. Då går han istället i kylen och äter frukt, känns som det är det han lever på. Går ju inte att flytta allt ätbart? Frågan är hur vi ska bete oss? För hans del gör det inget om han inte får mat så känner att det inte ger så bra effekt? Just maten känns ju som man inte kan sluta tjata om, han måste ju äta?
Hur lång tid ska man ge ätandet? Som imorse t.ex, han vägrade sitta vid bordet och äta frukost, satte säkert tillbaka honom på stolen 50 ggr konstant i ca 30 min, han slänger mackan och vattnet i golvet, detta skrattandes...Tillslut tar mitt tålamod slut och han får gå från bordet, utan att ha ätit mer än en tugga
Social delaktighet hjälper, vi kunde nog gjort det mer, han gillar att hjälpa till och oftast börjar det väldigt bra men slutar med att han gör sönder något eller bara vägrar göra det jag ber om. Men det värsta är att han totalt ignorerar vad vi säger, lyssnar inte för fem öre...Detta är ju också farligt, jag har fått springa efter honom flera gånger när han bara gått utanför dörren och rätt ut i vägen! Ser han mig så springer han ännu fortare...Känns väldigt hopplöst och vi vet inte hur vi ska komma ur detta! Vi behöver nog börja om med allt, sömnen är också kaos så nu sover mannen med honom bara för att vi ska få lite sömn (jag håller ju samtidigt på att kura lillasyster så sömnen är redan sönderhackad). Hur börjar man om med sömnen för en såpass stor kille?
Tacksam för hjälp